-Je to... -Ja, to je Kragenmoor
in ja, to je hiša Ulricha,
in ne, ne bo vas sprejel.
-Ampak... -Vem, da ste od daleč,
da je nujno. Ni pomembno. Nikogar ne sprejme.
-Prosim. -Prosite sebe.
Pojdite domov.
No, kaj naj zdaj, fant?
Ko že toliko veš, mi odgovoriš to?
Poslušaj me, ti, ki živiš v Kragenmooru.
Ulrich, ostali bomo tu, dokler nas ne poslušaš.
-Kaj je? -Obiskovalce imamo.
Vem.
-Sprejel jih bom. -Res?
Ja. Velika naloga mora biti opravljena.
Bil sem priča nečemu.
Nečemu, ki posledično vpliva nate.
-Name? -Ja.
Moji lastni smrti.
Vedel sem. Tatovi.
Izgleda dovolj strogo, se ti ne zdi?
Ja.
Gospodar?
Ne, mislili bi, da sem slaboten.
Belisarius je nosil to preden je umrl.
Veš, videl sem ga spremeniti svinec v zlato.
Jaz tega nebi mogel. Na žalost.
Moral bi podedovati veliko bogastvo.
Gospodar, prosim, ne govorite tako.
-Ne boste umrli. -Ampak tega se veselim.
Vsa ta čarovnija, kaj je dosegla?
Povej mi, kako napredujejo tvoje raziskave?
V redu. Dobro napredujejo.
-Si še vedno želiš biti čarodej? -Ja, bolj kot karkoli.
Torej se malo prilagajaj.
Prinesi nama pest žveplovega pepela.
Dobrodošli v Kragenmoor. Jaz sem Ulrich.
Kdo od vas je Valerian?
-Tu smo zaradi... -Vem zakaj ste tu.
Vi ste delegacija iz Urlanda, ki je za Dalvatio.
Pa poglejmo predmete.
Luske.
-Kako ste jih dobili? -Našel sem jih, na ustju brloga.
Kaj še?
-Krempelj. -To ni krempelj, za boga.
To je zob.
Naj grem v bitko s tem?
-H komu pa naj se obrnemo? -Ste poskusili pri sestrah Meredydd?
Kaj pa Rinbod? Slišal sem, da je enkrat ubil zmaja.
Vsi so mrtvi. Samo vi ste še ostali.
Dolga pot je do Urlanda.
Dvakrat letno, ob pomladnem in jesenskem enakonočju,
kralj izbere nove žrtve, device.
Loterija.
Barbarsko.
V zameno, ta zmaj,
pusti vaše vasi in pridelke nepožgane.
Vaš kralj je sklenil pogodbo s pošastjo.
-Gospodar, se vam ne zdi... -Tišina.
Se bojite zmajev?
Ne. Pravzaprav, brez čarodejev, ne bi bilo zmajev.
Nekoč jih je bilo nebo polno.
Veličastni rogati hrbti, usnjena krila v letu
in njihov zadah vročega vetra.
Poznam to vaše bitje.
Poglejte te luske, te grebene.
Ko se zmaj tako postara, ne pozna drugega kot bolečino.
Postaja manjši, pohabljen,
pomilovanja vreden,
zloben.
Nam boste pomagali?
Tu. Dobro.
Zdaj me spusti.
Ne.
Ne, niti malo pretežko.
Zavzel bom najvišjo goro.
Kaj praviš, Galen?
Spregovori, poba.
-Hodge? -Če vi tako pravite, gospod.
Ko me ne bo, imej nos v svojih knjigah
in roke stran od mojih reagentov.
Kako daleč lahko greste? Ligo ali dve?
Ne skrbi me cesta.
Tyrian.
Dobro jutro.
Kaj hočete?
Ne, mladi gospodič Valerian.
Vprašanje je, kaj ti hočeš tako daleč od doma?
Ne bojimo se vas. Dajte nam cesto.
Cesta je vaša, vso pot do Urlanda.
Dolgo potovanje, ne?
Ampak, ko iščete čarodeja, nobena razdalja ni prevelika.
Nič ne recite.
Tu imamo mistično osebnost.
Obdržite razdaljo in manire.
Če je pripravljen položiti zmaja v grob, se me ni treba bati.
Ne čutim ljubezni do te zveri, kot je ti ne, niti ne kralj.
Ampak preden dvigneš prah,
a se ni dobra ideja prepričati, če je to pravi mož za nalogo?
Torej bi radi test? Ne delamo testov.
Siguren sem, da jih ne.
Nikoli ne delajo testov, niti veliko pravih del ne.
Pogovor s senco tvoje babice v temni sobi,
čuden ljubezenski napoj ali dva,
pa pride dvomljivec, potem ni pravi dan, planeti niso v vrsti,
črevesje ni pripravljeno, "ne delamo testov".
Nimamo dvomov, ne potrebujemo testov.
-In ne boste ga dobili. -Dovolj.
Daj to v sobo.
Pojdi do železne škatle, prinesi mi bodalo iz nje.
Bodalo. Pohiti.
Dobil boš test.
Kje si, fant? Čakam.
-Ni ta, ali pač? -Prav ta.
Pusti, da pade.
-Ne. -Nadaljuj.
-Nekdo naj ga ustavi. -Brez skrbi, nič mi ne moreš.
Čarobne moči, seveda. Poglej se zdaj - čaroben pepel.
Hodge.
Najprijaznejši gospodar, ki si ga lahko človek želi.
Zdaj ga ni več. Poklon bogovom.
Mislili bi, da lahko skuha jajca s tleskom prstov, ampak ne,
rekel je staremu Hodgu naj to naredi.
Vstajal sem ob petih zjutraj, počistil kletke,
spraznil nočno posodo.
Brez kakršnekoli zahvale ali trepljanja po hrbtu.
-Pogrešal ga bom. -Jaz ga že.
Ne, ga ne. Na vse kar misliš so tvoji triki in prevare.
Ampak ne poskušaj jih izvajati pred temi starimi očmi.
Dolga pot te čaka, preden ga boš lahko nadomestil,
zapomni si moje besede.
Kaj je narobe, Hodge? Je pretežko?
Ne. Nehaj. Potrebujem to.
Daj nazaj. Tu.
Mislim, da si pretopel.
Nehaj. Iz spoštovanja do gospodarja.
Imam toliko spoštovanja do gospodarja kot vsak, starec.
Ampak zdaj sem jaz gospodar.
Zapustil sem svojo kmetijo, in le za kaj?
Za upepelitev, za to.
Vse zato, ker je nekdo rekel "Poiščite čarovnika".
Ne lokalni poba, uvoz, več kot sto lig od doma.
Vsemogočni rotilec duhov.
To je nek rotilec duhov.
Jezik za zobe, Greil. Jej.
Ne bom jedel. Nisem lačen.
Prav ima. Brez veze sem nas pripeljal sem.
Kaj je? Kdo je tam?
Dobro jutro. Dobro jutro. Mir z vami.
Kaj bi radi?
Lorda Ulricha ni več.
Kar ste zahtevali od njega, lahko zdaj pričakujete od mene.
Nevarnosti, s katerimi bi se on soočil, bom jaz osvojil.
Naloge, s katerimi bi se on spoprijel, bom jaz izpolnil.
Sem Galen Bradwardyn, naslednik Ulrichovega znanja.
Jaz sem čarodej, ki ga iščete.
Dovolj blizu.
Pripeljite jo.
Po kraljestvu bo znano, da se bo to dekle,
zakonito izbrano s strani naključja in usode,
tu odpovedalo življenju za višje dobro Urlanda.
S tem dejanjem bodo zadovoljne moči, ki prebivajo v podzemlju
in prisotni duhovi.
V zahvalo žrtvovanja, njegovo Veličanstvo razglaša družino Plowman
prosto obvez za dobo krajšo od pet let.
Primerno posvečeno.
-Kaj imaš, Hodge? -Se te ne tiče.
Malo zlata? Kaj praviš, če ga spremenim v svinec?
Prihrani šale za koga drugega. Ni mi mar za prevarante in bahače.
Nisem prevarant.
Tepec potem. Povzpetnik. Kar te zadovoljuje.
Hodge, nihče te ni silil zraven.
Ne, sam sem šel, v redu.
Vsak izpolnjujeva gospodarjeve želje na svoj način.
Kaj počnete? Ne vstopi.
Kakšna je voda?
Mrzla je.
Raje plavam sam, če te ne moti.
Pojdi proč.
-Poglejte, gospod, ni to... -Ja, starec iz Kragenmoora.
-Kaj pa on tu? -Nadomešča svojega šefa, predvidevam.
Boste dovolili to, gospod?
Prinesi moj lok.
Ne, nič ne bom rekel.
Ne obsojam te. Bila sem brezskrbena.
Bedasta ženska.
Vedel sem takoj, ko sem te zagledal. Veš čas sem vedel.
Nikoli se ti ni sanjalo. Nihče ni vedel.
Ne odkar sem se rodila.
Loterija.
-Hčere so izbrane, sinovi ne. -Tako je.
Razen, če si hčer kralja.
Kaj misliš?
Če si dovolj bogata, tvoje ime ni v žrebanju.
Moj oče je reven.
Prav tako veliko očetov.
Ne.
Hodge.
-Galen, me slišiš? -Slišim te.
Veš, nekdo me je ustrelil, ampak še lahko govorim.
-Nekaj mora biti opravljeno. -Vem.
Ne, ne zmaj. Pepel gospodarja.
Izvoli.
Oprosti, moral mi boš iztrgati iz roke.
-Goreča voda. -Kaj?
Poišči jezero, vrzi noter.
Hodge, kaj počneš s tem?
Goreča voda.
Hodge, ne umri.
Poslušaj me, ne boš umrl.
Urland.
Pridite, ne upočasnite tu.
-Je vse kraljestvo tako? -Ne, blizu brloga smo.
Brloga?
-Kje je? -Ni pomembno.
Pokaži mi kje.
Nismo v nevarnosti, če gremo samo mimo.
Rad bi ga videl.
Greil.
Malkin. Malkin.
So kakšni drugi vhodi?
Ne, eden je dovolj.
Ne nori, izzval jo boš.
Kako veš, da je notri?
Pa pojdi in živ zgori.
To bi bil lep trik.
Vermithrax?
Ne.
Nazaj.
Ne.
To je čudno.
Uspelo mu je.
Pospravi to.
Kaj, če si bila videna?
Glasbeniki...
Prekleta stvar je, da je bila mož več od vseh v vasi,
zdaj pa je ženska več.
Bil sem tako pameten kot njen oče.
Daj no, Greil, ne zavidaj rešenemu življenju.
Nič ne zavidam.
Ampak me zanima kaj smo videli in kako je bilo storjeno.
-Tam si bil. -Ja, ampak ni čudno,
da v trenutku, ko je bila zver pokončana,
bi moral biti sveti mož v vasi? Ni to čudno?
Bi lahko krščanski bog podrl goro? Je mogoče, Oče?
Seveda je, sin. Zakaj ne?
Praznovanje.
Ne ustavite se zaradi mene.
Glasbeniki. Več glasbe.
Zdravica. Na dejanje dneva.
Kaj bi od nas?
Z vami, nič.
Tale je.
Kralj bi rad spoznal našega novega dobrodelnika
in izkazal svojo hvaležnost človeku,
ki je uspel, kjer drugi niso.
Kakšno hvaležnost?
Nož v trebuh, puščico v prsa?
Moj mladi prijatelj, jaz bi te takoj ubil kot sem ostale,
iz istega razloga.
Ampak njegovo Veličanstvo bi se pogovorilo in druge ukaze imam.
Poglejte. Jajca vredna kralja.
Koliko vas je videlo mizo leteti?
Nihče. Nihče še ni videl mize leteti.
Umaknite se.
-Oprostite, oprostite... -Dovolj, to zadostuje.
-Lahko to naredim. -Brez skrbi, ni potrebno.
Povej mi, plaz, je bil narejen na isti način?
Ja.
Si že slišal za kralja Gaiserica?
Ne, seveda nisi, se še nisi rodil.
Bil je moj brat. Velik kralj in hraber vojak.
Ko se je povzpel na prestol, je bil zmaj nebrzdan.
Nihče ni vedel kje bo spet napadel,
zato je vzel svoj meč in kopje,
zbral najboljše može in se odpravil v boj.
Nismo ga več videli, njegov napad pa je izzval grozno maščevanje,
cele vasi požgane,
vsi pridelki zažgani,
smrt, lakota.
Grozno.
Kako si dobil vlogo rešitelja?
-Povabljen sem bil. -Ne z moje strani.
Mislim, da nisi nič drugega kot fant.
Vajenec.
Si kdaj pomislil na posledice neuspeha?
Neuspeha? Kaj pravite, hočete zmaja nazaj?
Prišel si sem in se igral s pošastjo.
Kdo si, da tvegaš naše ljudi, naše vasi?
-Ampak vaši otroci so umirali. -Samo peščica. Je to grozno?
Bolje, da oni umrejo, tako da lahko drugi živijo.
Ustvaril sem loterijo. Jaz.
Od trenutka, ko se je začela, je bil zmaj ukročen.
-Kraljestvo je vzcvetelo. -Za kakšno ceno?
Ti...
Ne moreš skleniti sramotnega premirja z zmajem.
Ubiti ga moraš, kot sem ga jaz.
Potem je zver mrtva?
Ja, mrtva je.
Bomo videli.
Odprite se, pravim.
Učila sem se latinsko. Grško tudi.
Ti si njegova hčer.
Prosim ne misli slabo o nas.
Oče je moder in pošten mož.
On je...
Kaj se ti je zgodilo?
Nič, samo nekaj kraljeve poštenosti.
Za vse je boljše tako.
-Kralj mora varovati svoje ljudi. -Seveda.
Tako kot varuje svojo hčer.
Kaj misliš s tem?
Govoriš o loteriji?
Veš za loterijo?
Odkar sem dovolj stara, sem sodelovala v vsakem izboru.
To ve vse kraljestvo.
Pretvarjanje ni potrebno.
Ne meni, ne tu doli.
Vsi vedo kako izbor poteka.
Družine z denarjem, kraljeve povezave.
Sodelovala si v laži. To veš.
-Moram iti. -Veš, da imam prav.
Horsrik, odstrani vse palice razen ene. Poskusili bomo z eno naenkrat.
-Jaz, Casiodorus Rex, bom tu... -Oče, si vedel,
da nekatere družine plačajo, da ne sodelujejo v izboru?
Nesmisel.
Z močjo tega amuleta, s katerim pošteno ravnam
v skladu z zakoni Urlanda, zdaj, svinec, bodi zlato.
Opekel sem se.
Si kdaj izpustil moje ime s seznama loterije?
Loterijski seznam? Kaj namiguješ?
Nisem izpostavljena istemu tveganju kot hčere ostalih ljudi?
Nekdo tu je spregovoril, veličanstvo.
-Kdo ti polni glavo s tem? -Odgovori mi.
Prosim, ne misli na to, prosim te.
-Odgovori mi. -Odgovor je ne.
Mislim, ja, ja. Sodeluješ v izboru.
Poskrbeli smo za to, seveda. Kako nebi?
Ja. Odgovor je ja.
-Lažeš mi. -Elspeth.
Ostanite mirni.
Pojdi.
Ti vsiljivec.
Ustavite ga.
Zaprite vrata.
Kaj čakate, idioti?
Ustavite ga.
Pojdi ven.
Tyrian.
Toliko o tvoji magiji, toliko o tvoji čarovniji.
Čutiš to? Živa je.
Poslušajte me, bratje in sestre.
Trenutek našega straha je ura naše zmage.
To je božje znamenje.
Rogovi, rep, krila in stopala s kremplji.
To ni zmaj. To je Lucifer.
Dragi Oče, rotimo te,
pokaži nam svojo dobroto v tem zlem kraju.
Pokaži nam svojo moč...
Preklet črv, vrag izgnan iz nebes se bo dvignil iz pekla.
Ostani in se boj božje besede.
Vi si pravite kristjani?
Ne bojte se. Ni zmaja.
Tecite.
Nečista zver.
Umri.
Naj te požrejo plameni, ki so te ustvarili.
Ne dotikaj se. Pusti z ostalim.
-Kje je? -Ne tu. Ne morem ti pomagati.
Kot ponosen oče zrele hčere,
ki je bila nekako spregledana skozi leta,
vas mogoče zanima, da je kralj sklical novo loterijo.
Ampak solsticij je mesece stran.
Glede na to kaj se je zgodilo, vsi vemo kaj je potrebno.
Nikoli nisem sodeloval v vaši prekleti loteriji.
Tudi sedaj ne bom.
Bil si zelo pameten, ampak sedaj bo sodelovala kot ostale.
Brez izjem.
-Hočem sodelovati. -Tišina, otrok.
Nisem drugačna od drugih deklet, niti boljša.
-Moje ime bo v izboru. -Nič.
Če je bil tu, je že odšel.
Kovač, si že kdaj koval orožje?
To je Secarius draconum - Ubijalec zmajev.
-Najboljši, ki sem ga izdelal. -Čudovit je.
Ampak nikoli si ga nisem upal uporabiti.
To ne naredi razlike. Kar hočeš ubiti ni iz mesa in krvi.
-Vseeno krvavi. -Kako veš?
-Nihče je ni še niti opraskal. -Prav ima. Potrebujem amulet.
Premešaj peščenjake. Premešaj peščenjake.
-Ja, Premešaj peščenjake. -Premešaj peščenjake.
Izvleci ime.
Someščani, poslušajte me.
Izbrana sem.
Umrla bom, da lahko drugi živijo.
Zapustila bom življenje za družino in prijatelje.
Umrla bom zavoljo ljubezni do kralja in njegove politike.
Moje ime je...
-Preberi ime. -Preberi ime.
Preberi ime.
Ime je princesa Elspeth Ulfilas
Filia Regis.
To ni ime. Bilo je narobe prebrano.
Tu ni napake. Ime je bilo izbrano, naj ostane.
Ne. Dobri Horsrik se je zarekel.
Da bo pošteno do posameznice, katere imena ne razberem,
bomo uničili ta peščenjak. -Ne. -Ne.
Katero ime je boljše od tvojega? Končno bo zadoščeno pravici.
Tišina.
Na novo bomo izbirali.
-Sam bom žrebal. -Naj ostane.
Naj ostane.
Ime je kot je Horsrik prebral.
Elspeth.
Tole... Tole... Še eno... Še eno...
In še eno. Kaj je to?
Loterija ni veljavna.
-Poslušajte me, dobri ljudje. -Kaj...?
Res je moje ime na vseh peščenjakih.
To ne razveljavi loterije. Potrjuje jo.
Izniči nepravico.
Izvedela sem, da je bilo moje ime izpuščeno iz izborov,
zato sem zamenjala svoje ime z vašimi,
zaradi tveganja, ki ste ga bili deležni in jaz ne.
Ti, Tyrian. Seveda boš nekaj naredil.
Če ne zame, iz zvestobe do kraljestva.
Ampak to je, vaše Veličanstvo. Moja dolžnost je zvestoba.
Ne rini v težave.
Nisem oborožen. Če hočeš boj, mi vsaj daj orožje.
-Mislim da ne. -Stoj.
Ne poškoduj ga.
In... Ti, prosim...
Vedno sem občudoval črno umetnost.
Vas in vaše skrivnostne uroke.
Nisem si mislil, da bo potrebno.
Vermithrax je star zmaj, zato sem mislil, da je to dober načrt - čas.
Počakali bi in dočakal bi konec tega.
Dočakal bom konec tega.
Gospod, prosim vas, premislite kaj počnete.
Dajte mu to in uničil bo kar ste zgradili.
Dobil bo.
Moja hčer je.
Reši jo, prosim te.
Princesa... Kako ji je že ime? ... me je presenetila.
Elspeth. Ime ji je Elspeth.
Dobro in vroče.
To ni tak ogenj kot ga potrebujemo.
Dobro. Zdaj obrni.
Rob kot noben drugi na svetu.
Namesto tebe se poslovim od nje. Oprosti, ker je ni tu.
Saj veš kakšna je.
Razumem.
Dobro bodi.
Ščit je.
Jaz sem ga naredila.
Mogoče zadrži ogenj. Mogoče ne.
Veš, idiot si.
Nocoj boš umrl.
Odtrgan ti bo vsak ud posebej.
Tokrat zadnjič govoriva.
-Hvala. -Še nekaj...
Bila sem tam.
Ta zver ni sama.
Mladiče ima. Mislim da mlade.
-Ne vem koliko. -Tudi njih je treba ubiti.
Še kaj?
Zaljubljen si, kajne?
Ja.
Je že v redu. Razumem.
Zelo je lepa, zelo pogumna.
Kdo? O kom govoriš?
Tvoja princesa.
Ampak me ne zanima.
Poslušaj me, Galen Bradwardyn,
čarodejev vajenec.
Umrl boš,
zmaj bo hujši kot kdajkoli,
loterij bo še več in jaz nisem več fant.
-In primerna boš... -Ker sem še devica.
Zaljubljen sem.
Ampak ne v princeso.
Vaša Visokost.
Po kraljestvu bo znano, da je princesa Elspeth,
zakonito izbrana s strani usode in naključja...
Nič več dima. Prosim te.
Odidi.
Ta obred razglašam za
primerno posvečen.
Vedel sem, da te najdem tu.
Nisem tako čustven kot njegovo Veličanstvo.
Kraljestvo... vsi mi... potrebuje to žrtev.
Če se vmešaš,
me moraš ubiti.
Imam dovolj razlogov, da te ubijem, ki niso povezani z žrtvijo.
Zelo impresivno.
-Znaš uporabljati kopje? -Ne.
Stoj. Tyrian ima prav.
To je naše edino upanje.
Tyrian.
To ni bojevnik.
Beži.
Kam greš?
Nisi uspel, prijatelj.
Ampak hvala bogovom za to.
Zdaj se pripravi.
Elspeth.
Še vedno je zver živa.
Veš kaj moramo?
Oditi moramo.
Rekel si, da me ljubiš.
Je to res?
Če je,
sva samo to dobro naredila.
Ne izgubiva še tega.
Galen?
Prav ima. Kakšno življenje bi imel tu?
Veš kaj mislim?
Čarovnije, čarovniki... vse izginja, umira.
To me veseli. To pomeni, da tudi zmaj umira.
Valerian...
Nekaj od tvojega očeta.
-Hočeš, da to nosim? -Lahko škoduje?
Kaj je?
Kaj je narobe?
Kaj je to?
Poglej.
-Kam? -Tja.
Starec. Goreča voda.
Jezero ognja.
To je načrtoval od začetka.
-Vedel je, da se bo to zgodilo. -Kdo? Kaj?
Morava nazaj. Govoriti moram z njim.
Kam greš?
Lahko ubijemo zmaja s pesmijo in molitvijo.
Če se združimo v veri,
bomo živeli in zver bo umrla.
Galen, stoj. Ne dovolim ti, da se ubiješ.
Ni mogel hoditi. Vedel je, da potovanja ne bo zmogel,
zato smo ga opravili namesto njega.
Ne vidiš?
-V redu. Tudi jaz grem. -Ne, ne greš. To moram jaz opraviti.
Ni me strah. Navsezadnje,
sem bila moški, se spomniš?
Ostani blizu.
-Kaj je to? -Nič. Pridi.
-Hočem videti. -Ne nočeš.
Dobro. Počakaj tu.
Galen?
Galen.
Kje si?
Vrnil si se.
Zahvaljujem se močem, ki so me ustvarile.
Tudi mene veseli, da te vidim.
Si prinesel kaj hrane?
-Hrane? -Pridi. Veliko je treba narediti.
Ne, prosim.
Mislil sem, da sem čarodej. Nisem.
Mislil sem, da imam moč. Nimam.
Rekel si, bodi močan. Nisem bil.
Ampak si bil, fant, si bil.
Še močnejši boš.
Krščen si v imenu Očeta, Sina in Svetega Duha.
In naj nas Gospod vodi iz teme.
Poglejte.
Galen.
-To je Valerian. -Vem. Se spomnim.
Punca, ki je k nam prišla kot fant.
Nekaj moraš narediti.
Karkoli.
Hočem, da uničiš amulet
in mene z njim.
Vrnil si me iz plamenov. Moraš me poslati nazaj.
Vedel boš kdaj.
Ukrepati moraš dokler je življenje v meni.
Tam.
Izvoli, Galen, naredi kar je rekel. Uniči amulet.
Ne. Rekel je, da bom vedel kdaj.
-Rekel je, da naredi to. -Ne še.
Galen.
Molimo.
Zahvaljujemo se ti, Gospod, za to osvoboditev.
Resnično si med nami, kar se kaže v tem, tvojem velikem delu.
Vstanite, otroci Gospoda.
Zavoljo večnih poganskih skrivnosti, se uprite vraževerju preteklosti.
Veselite se prave moči krščanstva...
Slava Casiodorus Rexu, ubijalcu zmajev.
-Pogrešaš Ulricha? -Ja.
-In amulet? -Tudi.
Jaz pa ne. Vesela sem, da ga ni več.
Res da nisi čarodej, Galen Bradwardyn,
ampak to ni pomembno, ne meni.
Vem. Samo želim si, da bi...
-Kaj? -... imela konja.